שְׁמֹות.
15.
אז ישיר משה ובני ישראל את השירה הזאת ליהוה ויאמרו לאמר אשירה ליהוה כי גאה גאה סוס ורכבו רמה בים׃ 
עזי וזמרת יה ויהי לי לישועה זה אלי ואנוהו אלהי אבי וארממנהו׃ 
יהוה איש מלחמה יהוה שמו׃ 
מרכבת פרעה וחילו ירה בים ומבחר שלשיו טבעו בים סוף׃ 
תהמת יכסימו ירדו במצולת כמו אבן׃ 
ימינך יהוה נאדרי בכח ימינך יהוה תרעץ אויב׃ 
וברב גאונך תהרס קמיך תשלח חרנך יאכלמו כקש׃ 
וברוח אפיך נערמו מים נצבו כמו נד נזלים קפאו תהמת בלב ים׃ 
אמר אויב ארדף אשיג אחלק שלל תמלאמו נפשי אריק חרבי תורישמו ידי׃ 
נשפת ברוחך כסמו ים צללו כעופרת במים אדירים׃ 
מי כמכה באלם יהוה מי כמכה נאדר בקדש נורא תהלת עשה פלא׃ 
נטית ימינך תבלעמו ארץ׃ 
נחית בחסדך עם זו גאלת נהלת בעזך אל נוה קדשך׃ 
שמעו עמים ירגזון חיל אחז ישבי פלשת׃ 
אז נבהלו אלופי אדום אילי מואב יאחזמו רעד נמגו כל ישבי כנען׃ 
תפל עליהם אימתה ופחד בגדל זרועך ידמו כאבן עד יעבר עמך יהוה עד יעבר עם זו קנית׃ 
תבאמו ותטעמו בהר נחלתך מכון לשבתך פעלת יהוה מקדש אדני כוננו ידיך׃ 
יהוה ימלך לעלם ועד׃ 
כי בא סוס פרעה ברכבו ובפרשיו בים וישב יהוה עלהם את מי הים ובני ישראל הלכו ביבשה בתוך הים׃ 
ותקח מרים הנביאה אחות אהרן את התף בידה ותצאן כל הנשים אחריה בתפים ובמחלת׃ 
ותען להם מרים שירו ליהוה כי גאה גאה סוס ורכבו רמה בים׃ 
ויסע משה את ישראל מים סוף ויצאו אל מדבר שור וילכו שלשת ימים במדבר ולא מצאו מים׃ 
ויבאו מרתה ולא יכלו לשתת מים ממרה כי מרים הם על כן קרא שמה מרה׃ 
וילנו העם על משה לאמר מה נשתה׃ 
ויצעק אל יהוה ויורהו יהוה עץ וישלך אל המים וימתקו המים שם שם לו חק ומשפט ושם נסהו׃ 
ויאמר אם שמוע תשמע לקול יהוה אלהיך והישר בעיניו תעשה והאזנת למצותיו ושמרת כל חקיו כל המחלה אשר שמתי במצרים לא אשים עליך כי אני יהוה רפאך׃ 
ויבאו אילמה ושם שתים עשרה עינת מים ושבעים תמרים ויחנו שם על המים׃ 
