לוק.
23.
ויקם כל קהלם ויוליכהו אל פילטוס׃ 
ויחלו לדבר עליו שטנה לאמר את זה מצאנו מסית את העם ומנע אתו מתת מס אל הקיסר באמרו כי הוא מלך המשיח׃ 
וישאלהו פילטוס לאמר האתה הוא מלך היהודים ויען אתו ויאמר אתה אמרת׃ 
ויאמר פילטוס אל ראשי הכהנים ואל המון העם לא מצאתי דבר אשם באיש הזה׃ 
והם התאמצו לדבר מדיח הוא את העם בלמדו בכל יהודה החל מן הגליל ועד הנה׃ 
ויהי כשמע פילטוס את שם הגליל וישאל אם הוא איש גלילי׃ 
וכאשר ידע כי מממשלת הורדוס הוא שלחו אל הורדוס אשר היה גם הוא בירושלים בימים האלה׃ 
וישמח הורדוס עד מאד כראותו את ישוע כי מימים רבים אוה לראת אתו על כי שמע את שמעו ויקו לראת אות אשר יעשה׃ 
וירב לשאל אותו והוא לא השיב אתו דבר׃ 
ויעמדו הכהנים הגדולים והסופרים ויתחזקו לדבר עליו שטנה׃ 
ויבז אתו הורדוס עם צבאותיו ויהתל בו וילבש אותו בגד זהורית וישלחהו אל פילטוס׃ 
ביום ההוא נהיו פילטוס והורדוס לאהבים יחדו כי מלפנים איבה היתה בינתם׃ 
ויקרא פילטוס את ראשי הכהנים ואת השרים ואת העם׃ 
ויאמר אליהם הבאתם לפני את האיש הזה כמסית את העם והנה אני חקרתיו לעיניכם ולא מצאתי באיש הזה אשמת מאומה מן הדברים אשר אתם טוענים עליו׃ 
וגם הורדוס לא מצא כי שלחתי אתכם אליו והנה אין בו חטא משפט מות׃ 
על כן איסרנו ואפטרנו׃ 
ועליו היה לפטר להם איש אחד בימי החג׃ 
ויצעקו כל המונם ויאמרו הסר את זה ופטר לנו את בר אבא׃ 
והוא היה משלך בית האסורים על דבר מרד אשר נהיה בעיר ועל דבר רצח׃ 
ויסף פילטוס לשאת קולו כי חפץ לפטר את ישוע׃ 
והמה צעקו אליו לאמר הצלב אותו הצלב׃ 
ויאמר אליהם פעם שלישית מה אפוא עשה זה רעה כל אשמת מות לא מצאתי בו על כן איסרנו ואפטרנו׃ 
ויפצרו בו בקול גדול ויבקשו כי יצלב ויחזק קולם וקול הכהנים הגדולים׃ 
ויגזר פילטוס כי תעשה בקשתם׃ 
ויפטר להם את המשלך בית האסורים על דבר מרד ורצח את אשר שאלו ואת ישוע מסר לרצונם׃ 
וכאשר הוליכהו משם ויחזיקו באיש אחד הבא מן השדה ושמו שמעון איש קוריני וישימו עליו את הצלב לשאת אחרי ישוע׃ 
וילכו אחריו המון עם רב והמון נשים והנה ספדות ומקוננות עליו׃ 
ויפן ישוע ויאמר אליהן בנות ירושלים אל תבכינה עלי כי אם על נפשכן בכינה ועל בניכן׃ 
כי הנה ימים באים ואמרו אשרי העקרות ואשרי המעים אשר לא ילדו והשדים אשר לא היניקו׃ 
אז יחלו לאמר אל ההרים נפלו עלינו ואל הגבעות כסונו׃ 
כי אם יעשו כזאת בעץ הלח מה יעשה ביבש׃ 
וגם שנים אחרים אנשי בליעל מוצאים אתו למות׃ 
ויהי כאשר באו אל המקום הנקרא גלגלתא ויצלבו אתו שם ואת אנשי הבליעל זה לימינו וזה לשמאלו׃ 
ויאמר ישוע אבי סלח להם כי לא ידעו מה הם עשים ויחלקו בגדיו להם ויפילו גורל׃ 
והעם עמד שם וראה וילעגו לו השרים לאמר את אחרים הושיע יושע נא את נפשו אם הוא המשיח בחיר האלהים׃ 
ויהתלו בו אנשי הצבא ויגשו ויביאו לו חמץ׃ 
ויאמרו אם אתה הוא מלך היהודים הושע את נפשך׃ 
וגם מכתב היה ממעל לו בכתב יוני ורומי ועברי זה הוא מלך היהודים׃ 
ואחד מאנשי הבליעל התלוים גדפו לאמר הלא אתה המשיח הושע את עצמך ואתנו׃ 
ויען האחר ויגער בו לאמר האינך ירא את האלהים בהיותך בעצם הענש הזה׃ 
והן אנחנו בו כמשפט כי לקחנו כפי מעשינו אבל זה לא עשה מאומה רע׃ 
ויאמר אל ישוע זכרני נא אדני בבאך במלכותך׃ 
ויאמר ישוע אליו אמן אמר אני לך כי היום תהיה עמדי בגן עדן׃ 
ויהי כשעה הששית והנה חשך על כל הארץ עד השעה התשיעית׃ 
ויחשך השמש ותקרע פרכת ההיכל לשנים קרעים׃ 
ויקרא ישוע בקול גדול ויאמר אבי בידך אפקיד רוחי ובאמרו זאת נפח נפשו׃ 
וירא שר המאה את אשר נהיתה ויתן כבוד לאלהים לאמר אכן האיש הזה צדיק היה׃ 
וכל המון העם אשר התאספו יחד למראה הזה בהביטם אל כל אשר נעשה תופפו על לבביהם וישובו׃ 
וכל מידעיו עמדו מרחוק וגם הנשים אשר הלכו אתו מן הגליל ועיניהן ראות את אלה׃ 
והנה איש ושמו יוסף והוא מן היעצים איש טוב וצדיק מן הרמתים עיר היהודים׃ 
אשר לא הסכים לעצתם ולפעלם ומחכה גם הוא למלכות האלהים׃ 
ויגש אל פילטוס וישאל ממנו את גוית ישוע׃ 
ויורד אתה ויכרכה בסדינים וישימה בקבר חצוב בסלע אשר עדן לא הושם בו אדם׃ 
ויום ערב שבת היה והשבת הגיעה׃ 
ותלכנה אחריו מן הנשים אשר באו אתו מן הגליל ותחזינה את הקבר ואת אשר הושם בו גויתו׃ 
ואחרי שובן הכינו סמים ומרקחות ובשבת שבתו כפי המצוה׃ 
