יְשַׁעְיָהוּ.
42.
הן עבדי אתמך בו בחירי רצתה נפשי נתתי רוחי עליו משפט לגוים יוציא׃ 
לא יצעק ולא ישא ולא ישמיע בחוץ קולו׃ 
קנה רצוץ לא ישבור ופשתה כהה לא יכבנה לאמת יוציא משפט׃ 
לא יכהה ולא ירוץ עד ישים בארץ משפט ולתורתו איים ייחילו׃ 
כה אמר האל יהוה בורא השמים ונוטיהם רקע הארץ וצאצאיה נתן נשמה לעם עליה ורוח להלכים בה׃ 
אני יהוה קראתיך בצדק ואחזק בידך ואצרך ואתנך לברית עם לאור גוים׃ 
לפקח עינים עורות להוציא ממסגר אסיר מבית כלא ישבי חשך׃ 
אני יהוה הוא שמי וכבודי לאחר לא אתן ותהלתי לפסילים׃ 
הראשנות הנה באו וחדשות אני מגיד בטרם תצמחנה אשמיע אתכם׃ 
שירו ליהוה שיר חדש תהלתו מקצה הארץ יורדי הים ומלאו איים וישביהם׃ 
ישאו מדבר ועריו חצרים תשב קדר ירנו ישבי סלע מראש הרים יצוחו׃ 
ישימו ליהוה כבוד ותהלתו באיים יגידו׃ 
יהוה כגבור יצא כאיש מלחמות יעיר קנאה יריע אף יצריח על איביו יתגבר׃ 
החשיתי מעולם אחריש אתאפק כיולדה אפעה אשם ואשאף יחד׃ 
אחריב הרים וגבעות וכל עשבם אוביש ושמתי נהרות לאיים ואגמים אוביש׃ 
והולכתי עורים בדרך לא ידעו בנתיבות לא ידעו אדריכם אשים מחשך לפניהם לאור ומעקשים למישור אלה הדברים עשיתם ולא עזבתים׃ 
נסגו אחור יבשו בשת הבטחים בפסל האמרים למסכה אתם אלהינו׃ 
החרשים שמעו והעורים הביטו לראות׃ 
מי עור כי אם עבדי וחרש כמלאכי אשלח מי עור כמשלם ועור כעבד יהוה׃ 
ראית רבות ולא תשמר פקוח אזנים ולא ישמע׃ 
יהוה חפץ למען צדקו יגדיל תורה ויאדיר׃ 
והוא עם בזוז ושסוי הפח בחורים כלם ובבתי כלאים החבאו היו לבז ואין מציל משסה ואין אמר השב׃ 
מי בכם יאזין זאת יקשב וישמע לאחור׃ 
מי נתן למשוסה יעקב וישראל לבזזים הלוא יהוה זו חטאנו לו ולא אבו בדרכיו הלוך ולא שמעו בתורתו׃ 
וישפך עליו חמה אפו ועזוז מלחמה ותלהטהו מסביב ולא ידע ותבער בו ולא ישים על לב׃ 
