הוֹשֵׁעַ.
11.
כי נער ישראל ואהבהו וממצרים קראתי לבני׃ 
קראו להם כן הלכו מפניהם לבעלים יזבחו ולפסלים יקטרון׃ 
ואנכי תרגלתי לאפרים קחם על זרועתיו ולא ידעו כי רפאתים׃ 
בחבלי אדם אמשכם בעבתות אהבה ואהיה להם כמרימי על על לחיהם ואט אליו אוכיל׃ 
לא ישוב אל ארץ מצרים ואשור הוא מלכו כי מאנו לשוב׃ 
וחלה חרב בעריו וכלתה בדיו ואכלה ממעצותיהם׃ 
ועמי תלואים למשובתי ואל על יקראהו יחד לא ירומם׃ 
איך אתנך אפרים אמגנך ישראל איך אתנך כאדמה אשימך כצבאים נהפך עלי לבי יחד נכמרו נחומי׃ 
לא אעשה חרון אפי לא אשוב לשחת אפרים כי אל אנכי ולא איש בקרבך קדוש ולא אבוא בעיר׃ 
אחרי יהוה ילכו כאריה ישאג כי הוא ישאג ויחרדו בנים מים׃ 
יחרדו כצפור ממצרים וכיונה מארץ אשור והושבתים על בתיהם נאם יהוה׃ 
סבבני בכחש אפרים ובמרמה בית ישראל ויהודה עד רד עם אל ועם קדושים נאמן׃ 
