מִשְׁלֵי.
13.
בן חכם מוסר אב ולץ לא שמע גערה׃ 
מפרי פי איש יאכל טוב ונפש בגדים חמס׃ 
נצר פיו שמר נפשו פשק שפתיו מחתה לו׃ 
מתאוה ואין נפשו עצל ונפש חרצים תדשן׃ 
דבר שקר ישנא צדיק ורשע יבאיש ויחפיר׃ 
צדקה תצר תם דרך ורשעה תסלף חטאת׃ 
יש מתעשר ואין כל מתרושש והון רב׃ 
כפר נפש איש עשרו ורש לא שמע גערה׃ 
אור צדיקים ישמח ונר רשעים ידעך׃ 
רק בזדון יתן מצה ואת נועצים חכמה׃ 
הון מהבל ימעט וקבץ על יד ירבה׃ 
תוחלת ממשכה מחלה לב ועץ חיים תאוה באה׃ 
בז לדבר יחבל לו וירא מצוה הוא ישלם׃ 
תורת חכם מקור חיים לסור ממקשי מות׃ 
שכל טוב יתן חן ודרך בגדים איתן׃ 
כל ערום יעשה בדעת וכסיל יפרש אולת׃ 
מלאך רשע יפל ברע וציר אמונים מרפא׃ 
ריש וקלון פורע מוסר ושומר תוכחת יכבד׃ 
תאוה נהיה תערב לנפש ותועבת כסילים סור מרע׃ 
הלוך את חכמים וחכם ורעה כסילים ירוע׃ 
חטאים תרדף רעה ואת צדיקים ישלם טוב׃ 
טוב ינחיל בני בנים וצפון לצדיק חיל חוטא׃ 
רב אכל ניר ראשים ויש נספה בלא משפט׃ 
חושך שבטו שונא בנו ואהבו שחרו מוסר׃ 
צדיק אכל לשבע נפשו ובטן רשעים תחסר׃ 
