תְהִלִּים.
17.
תפלה לדוד שמעה יהוה צדק הקשיבה רנתי האזינה תפלתי בלא שפתי מרמה׃ 
מלפניך משפטי יצא עיניך תחזינה מישרים׃ 
בחנת לבי פקדת לילה צרפתני בל תמצא זמתי בל יעבר פי׃ 
לפעלות אדם בדבר שפתיך אני שמרתי ארחות פריץ׃ 
תמך אשרי במעגלותיך בל נמוטו פעמי׃ 
אני קראתיך כי תענני אל הט אזנך לי שמע אמרתי׃ 
הפלה חסדיך מושיע חוסים ממתקוממים בימינך׃ 
שמרני כאישון בת עין בצל כנפיך תסתירני׃ 
מפני רשעים זו שדוני איבי בנפש יקיפו עלי׃ 
חלבמו סגרו פימו דברו בגאות׃ 
אשרינו עתה סבבוני עיניהם ישיתו לנטות בארץ׃ 
דמינו כאריה יכסוף לטרוף וככפיר ישב במסתרים׃ 
קומה יהוה קדמה פניו הכריעהו פלטה נפשי מרשע חרבך׃ 
ממתים ידך יהוה ממתים מחלד חלקם בחיים וצפינך תמלא בטנם ישבעו בנים והניחו יתרם לעולליהם׃ 
אני בצדק אחזה פניך אשבעה בהקיץ תמונתך׃ 
