לוק.
15.
ויהי בקרב אליו כל המוכסים והחטאים לשמע אותו׃ 
וילונו הפרושים והסופרים לאמר הנה זה מקבל את החטאים ואכל אתם׃ 
וידבר אליהם את המשל הזה לאמר׃ 
מי זה האיש מכם אשר לו מאה כבשים ואבד לו אחד מהם ולא יטוש את התשעים ותשעה במדבר והלך אחרי האבד עד כי ימצאהו׃ 
והיה כמצאו אתו ישימנו על כתפיו בשמחה׃ 
ובא אל ביתו וקרא לאהביו ולשכניו יחד לאמר שמחו אתי כי מצאתי את שיי האבד׃ 
אני אמר לכם כי כן תהיה שמחה בשמים על חוטא אחד השב יותר מעל תשעים ותשעה צדיקים אשר לא יצטרכו לתשובה׃ 
או מי האשה אשר לה עשרה דרכמונים ואבד לה דרכמון אחד ולא תדליק נר ותטאטא את הבית ותחפש היטב עד כי תמצאהו׃ 
והיה כמצאה אותו תקרא לרעותיה ולשכנותיה לאמר שמחנה אתי כי מצאתי את הדרכמון אשר אבד לי׃ 
כן אני אמר לכם תהיה שמחה לנפי מלאכי אלהים על חוטא אחד אשר שב מחטאו׃ 
ויאמר איש אחד היו לו שני בנים׃ 
ויאמר הצעיר אל אביו אבי תנה לי את חלק הרכוש אשר יפל לי ויחלק להם את הנחלה׃ 
ויהי מקץ ימים ויאסף הבן הצעיר את הכל וילך אל ארץ רחוקה ושם פזר את רכשו וילך בדרך סובאים וזוללים׃ 
ואחרי כלותו את הכל היה רעב חזק בארץ ההיא ויחל להיות חסר לחם׃ 
וילך וידבק באחד מבני המדינה בארץ ההיא וישלח אותו אל שדותיו לרעות חזירים׃ 
ויתאו למלא את בטנו בחרובים אשר יאכלו החזירים ואין נתן לו׃ 
וישב אל לבו ויאמר מה רבו שכירי אבי ויש להם לחם לשבע ואני אבד ברעב׃ 
אקומה נא ואלכה אל אבי ואמר אליו אבי חטאתי לשמים ולפניך׃ 
ונקלתי מהקרא עוד בנך שימני כאשר שכיריך׃ 
ויקם ויבא אל אביו עודנו מרחוק ואביו ראהו ויהמו מעיו וירץ ויפל על צואריו וישקהו׃ 
ויאמר אליו הבן אבי חטאתי לשמים ולפניך ואני נקלתי מהקרא עוד בנך׃ 
ויאמר האב אל עבדיו הוציאו את השמלה הטובה מכלן והלבישהו ותנו טבעת על ידו ונעלים ברגליו׃ 
והביאו את עגל המרבק וטבחו אתו ונאכלה ונשמח׃ 
כי זה בני היה מת ויחי ואובד היה וימצא ויחלו לשמח׃ 
ובנו הגדול היה בשדה ויהי כאשר בא ויקרב אל הבית וישמע קול זמרה ומחלות׃ 
ויקרא אל אחד הנערים וישאל מה זאת׃ 
ויאמר אליו כי בא אחיך ויטבח אביך את עגל המרבק על אשר הושב לו שלם׃ 
ויחר לו ולא אבה לבוא הביתה ויצא אביו וידבר על לבו׃ 
ויען ויאמר אל אביו הנה זה שנים רבות אני עבד אתך ומימי לא עברתי את מצותך ומימי לא נתת לי גדי למען אשיש עם רעי׃ 
ויבא בנך זה אשר בלע את נחלתך עם הזנות ותזבח לו את עגל המרבק׃ 
ויאמר אליו בני אתה תמיד עמדי וכל אשר לי לך הוא׃ 
אבל נכון לשוש ולשמח כי אחיך זה היה מת ויחי ואבד היה וימצא׃ 
