אִיּוֹב.
37.
אף לזאת יחרד לבי ויתר ממקומו׃ 
שמעו שמוע ברגז קלו והגה מפיו יצא׃ 
תחת כל השמים ישרהו ואורו על כנפות הארץ׃ 
אחריו ישאג קול ירעם בקול גאונו ולא יעקבם כי ישמע קולו׃ 
ירעם אל בקולו נפלאות עשה גדלות ולא נדע׃ 
כי לשלג יאמר הוא ארץ וגשם מטר וגשם מטרות עזו׃ 
ביד כל אדם יחתום לדעת כל אנשי מעשהו׃ 
ותבא חיה במו ארב ובמעונתיה תשכן׃ 
מן החדר תבוא סופה וממזרים קרה׃ 
מנשמת אל יתן קרח ורחב מים במוצק׃ 
אף ברי יטריח עב יפיץ ענן אורו׃ 
והוא מסבות מתהפך בתחבולתו לפעלם כל אשר יצום על פני תבל ארצה׃ 
אם לשבט אם לארצו אם לחסד ימצאהו׃ 
האזינה זאת איוב עמד והתבונן נפלאות אל׃ 
התדע בשום אלוה עליהם והופיע אור עננו׃ 
התדע על מפלשי עב מפלאות תמים דעים׃ 
אשר בגדיך חמים בהשקט ארץ מדרום׃ 
תרקיע עמו לשחקים חזקים כראי מוצק׃ 
הודיענו מה נאמר לו לא נערך מפני חשך׃ 
היספר לו כי אדבר אם אמר איש כי יבלע׃ 
ועתה לא ראו אור בהיר הוא בשחקים ורוח עברה ותטהרם׃ 
מצפון זהב יאתה על אלוה נורא הוד׃ 
שדי לא מצאנהו שגיא כח ומשפט ורב צדקה לא יענה׃ 
לכן יראוהו אנשים לא יראה כל חכמי לב׃ 
