תְהִלִּים.
7.
שגיון לדוד אשר שר ליהוה על דברי כוש בן ימיני יהוה אלהי בך חסיתי הושיעני מכל רדפי והצילני׃ 
פן יטרף כאריה נפשי פרק ואין מציל׃ 
יהוה אלהי אם עשיתי זאת אם יש עול בכפי׃ 
אם גמלתי שולמי רע ואחלצה צוררי ריקם׃ 
ירדף אויב נפשי וישג וירמס לארץ חיי וכבודי לעפר ישכן סלה׃ 
קומה יהוה באפך הנשא בעברות צוררי ועורה אלי משפט צוית׃ 
ועדת לאמים תסובבך ועליה למרום שובה׃ 
יהוה ידין עמים שפטני יהוה כצדקי וכתמי עלי׃ 
יגמר נא רע רשעים ותכונן צדיק ובחן לבות וכליות אלהים צדיק׃ 
מגני על אלהים מושיע ישרי לב׃ 
אלהים שופט צדיק ואל זעם בכל יום׃ 
אם לא ישוב חרבו ילטוש קשתו דרך ויכוננה׃ 
ולו הכין כלי מות חציו לדלקים יפעל׃ 
הנה יחבל און והרה עמל וילד שקר׃ 
בור כרה ויחפרהו ויפל בשחת יפעל׃ 
ישוב עמלו בראשו ועל קדקדו חמסו ירד׃ 
אודה יהוה כצדקו ואזמרה שם יהוה עליון׃ 
