מִשְׁלֵי.
18.
לתאוה יבקש נפרד בכל תושיה יתגלע׃ 
לא יחפץ כסיל בתבונה כי אם בהתגלות לבו׃ 
בבוא רשע בא גם בוז ועם קלון חרפה׃ 
מים עמקים דברי פי איש נחל נבע מקור חכמה׃ 
שאת פני רשע לא טוב להטות צדיק במשפט׃ 
שפתי כסיל יבאו בריב ופיו למהלמות יקרא׃ 
פי כסיל מחתה לו ושפתיו מוקש נפשו׃ 
דברי נרגן כמתלהמים והם ירדו חדרי בטן׃ 
גם מתרפה במלאכתו אח הוא לבעל משחית׃ 
מגדל עז שם יהוה בו ירוץ צדיק ונשגב׃ 
הון עשיר קרית עזו וכחומה נשגבה במשכיתו׃ 
לפני שבר יגבה לב איש ולפני כבוד ענוה׃ 
משיב דבר בטרם ישמע אולת היא לו וכלמה׃ 
רוח איש יכלכל מחלהו ורוח נכאה מי ישאנה׃ 
לב נבון יקנה דעת ואזן חכמים תבקש דעת׃ 
מתן אדם ירחיב לו ולפני גדלים ינחנו׃ 
צדיק הראשון בריבו יבא רעהו וחקרו׃ 
מדינים ישבית הגורל ובין עצומים יפריד׃ 
אח נפשע מקרית עז ומדונים כבריח ארמון׃ 
מפרי פי איש תשבע בטנו תבואת שפתיו ישבע׃ 
מות וחיים ביד לשון ואהביה יאכל פריה׃ 
מצא אשה מצא טוב ויפק רצון מיהוה׃ 
תחנונים ידבר רש ועשיר יענה עזות׃ 
איש רעים להתרעע ויש אהב דבק מאח׃ 
