מִשְׁלֵי.
2.
בני אם תקח אמרי ומצותי תצפן אתך׃ 
להקשיב לחכמה אזנך תטה לבך לתבונה׃ 
כי אם לבינה תקרא לתבונה תתן קולך׃ 
אם תבקשנה ככסף וכמטמונים תחפשנה׃ 
אז תבין יראת יהוה ודעת אלהים תמצא׃ 
כי יהוה יתן חכמה מפיו דעת ותבונה׃ 
וצפן לישרים תושיה מגן להלכי תם׃ 
לנצר ארחות משפט ודרך חסידו ישמר׃ 
אז תבין צדק ומשפט ומישרים כל מעגל טוב׃ 
כי תבוא חכמה בלבך ודעת לנפשך ינעם׃ 
מזמה תשמר עליך תבונה תנצרכה׃ 
להצילך מדרך רע מאיש מדבר תהפכות׃ 
העזבים ארחות ישר ללכת בדרכי חשך׃ 
השמחים לעשות רע יגילו בתהפכות רע׃ 
אשר ארחתיהם עקשים ונלוזים במעגלותם׃ 
להצילך מאשה זרה מנכריה אמריה החליקה׃ 
העזבת אלוף נעוריה ואת ברית אלהיה שכחה׃ 
כי שחה אל מות ביתה ואל רפאים מעגלתיה׃ 
כל באיה לא ישובון ולא ישיגו ארחות חיים׃ 
למען תלך בדרך טובים וארחות צדיקים תשמר׃ 
כי ישרים ישכנו ארץ ותמימים יותרו בה׃ 
ורשעים מארץ יכרתו ובוגדים יסחו ממנה׃ 
