אִיּוֹב.
24.
מדוע משדי לא נצפנו עתים וידעו לא חזו ימיו׃ 
גבלות ישיגו עדר גזלו וירעו׃ 
חמור יתומים ינהגו יחבלו שור אלמנה׃ 
יטו אביונים מדרך יחד חבאו עניי ארץ׃ 
הן פראים במדבר יצאו בפעלם משחרי לטרף ערבה לו לחם לנערים׃ 
בשדה בלילו יקצירו וכרם רשע ילקשו׃ 
ערום ילינו מבלי לבוש ואין כסות בקרה׃ 
מזרם הרים ירטבו ומבלי מחסה חבקו צור׃ 
יגזלו משד יתום ועל עני יחבלו׃ 
ערום הלכו בלי לבוש ורעבים נשאו עמר׃ 
בין שורתם יצהירו יקבים דרכו ויצמאו׃ 
מעיר מתים ינאקו ונפש חללים תשוע ואלוה לא ישים תפלה׃ 
המה היו במרדי אור לא הכירו דרכיו ולא ישבו בנתיבתיו׃ 
לאור יקום רוצח יקטל עני ואביון ובלילה יהי כגנב׃ 
ועין נאף שמרה נשף לאמר לא תשורני עין וסתר פנים ישים׃ 
חתר בחשך בתים יומם חתמו למו לא ידעו אור׃ 
כי יחדו בקר למו צלמות כי יכיר בלהות צלמות׃ 
קל הוא על פני מים תקלל חלקתם בארץ לא יפנה דרך כרמים׃ 
ציה גם חם יגזלו מימי שלג שאול חטאו׃ 
ישכחהו רחם מתקו רמה עוד לא יזכר ותשבר כעץ עולה׃ 
רעה עקרה לא תלד ואלמנה לא ייטיב׃ 
ומשך אבירים בכחו יקום ולא יאמין בחיין׃ 
יתן לו לבטח וישען ועיניהו על דרכיהם׃ 
רומו מעט ואיננו והמכו ככל יקפצון וכראש שבלת ימלו׃ 
ואם לא אפו מי יכזיבני וישם לאל מלתי׃ 
