יְשַׁעְיָהוּ.
32.
הן לצדק ימלך מלך ולשרים למשפט ישרו׃ 
והיה איש כמחבא רוח וסתר זרם כפלגי מים בציון כצל סלע כבד בארץ עיפה׃ 
ולא תשעינה עיני ראים ואזני שמעים תקשבנה׃ 
ולבב נמהרים יבין לדעת ולשון עלגים תמהר לדבר צחות׃ 
לא יקרא עוד לנבל נדיב ולכילי לא יאמר שוע׃ 
כי נבל נבלה ידבר ולבו יעשה און לעשות חנף ולדבר אל יהוה תועה להריק נפש רעב ומשקה צמא יחסיר׃ 
וכלי כליו רעים הוא זמות יעץ לחבל ענוים באמרי שקר ובדבר אביון משפט׃ 
ונדיב נדיבות יעץ והוא על נדיבות יקום׃ 
נשים שאננות קמנה שמענה קולי בנות בטחות האזנה אמרתי׃ 
ימים על שנה תרגזנה בטחות כי כלה בציר אסף בלי יבוא׃ 
חרדו שאננות רגזה בטחות פשטה וערה וחגורה על חלצים׃ 
על שדים ספדים על שדי חמד על גפן פריה׃ 
על אדמת עמי קוץ שמיר תעלה כי על כל בתי משוש קריה עליזה׃ 
כי ארמון נטש המון עיר עזב עפל ובחן היה בעד מערות עד עולם משוש פראים מרעה עדרים׃ 
עד יערה עלינו רוח ממרום והיה מדבר לכרמל וכרמל ליער יחשב׃ 
ושכן במדבר משפט וצדקה בכרמל תשב׃ 
והיה מעשה הצדקה שלום ועבדת הצדקה השקט ובטח עד עולם׃ 
וישב עמי בנוה שלום ובמשכנות מבטחים ובמנוחת שאננות׃ 
וברד ברדת היער ובשפלה תשפל העיר׃ 
אשריכם זרעי על כל מים משלחי רגל השור והחמור׃ 
