אִיּוֹב.
32.
וישבתו שלשת האנשים האלה מענות את איוב כי הוא צדיק בעיניו׃ 
ויחר אף אליהוא בן ברכאל הבוזי ממשפחת רם באיוב חרה אפו על צדקו נפשו מאלהים׃ 
ובשלשת רעיו חרה אפו על אשר לא מצאו מענה וירשיעו את איוב׃ 
ואליהו חכה את איוב בדברים כי זקנים המה ממנו לימים׃ 
וירא אליהוא כי אין מענה בפי שלשת האנשים ויחר אפו׃ 
ויען אליהוא בן ברכאל הבוזי ויאמר צעיר אני לימים ואתם ישישים על כן זחלתי ואירא מחות דעי אתכם׃ 
אמרתי ימים ידברו ורב שנים ידיעו חכמה׃ 
אכן רוח היא באנוש ונשמת שדי תבינם׃ 
לא רבים יחכמו וזקנים יבינו משפט׃ 
לכן אמרתי שמעה לי אחוה דעי אף אני׃ 
הן הוחלתי לדבריכם אזין עד תבונתיכם עד תחקרון מלין׃ 
ועדיכם אתבונן והנה אין לאיוב מוכיח עונה אמריו מכם׃ 
פן תאמרו מצאנו חכמה אל ידפנו לא איש׃ 
ולא ערך אלי מלין ובאמריכם לא אשיבנו׃ 
חתו לא ענו עוד העתיקו מהם מלים׃ 
והוחלתי כי לא ידברו כי עמדו לא ענו עוד׃ 
אענה אף אני חלקי אחוה דעי אף אני׃ 
כי מלתי מלים הציקתני רוח בטני׃ 
הנה בטני כיין לא יפתח כאבות חדשים יבקע׃ 
אדברה וירוח לי אפתח שפתי ואענה׃ 
אל נא אשא פני איש ואל אדם לא אכנה׃ 
כי לא ידעתי אכנה כמעט ישאני עשני׃ 
