שְׁמֹות.
22.
כי יגנב איש שור או שה וטבחו או מכרו חמשה בקר ישלם תחת השור וארבע צאן תחת השה׃ 
אם במחתרת ימצא הגנב והכה ומת אין לו דמים׃ 
אם זרחה השמש עליו דמים לו שלם ישלם אם אין לו ונמכר בגנבתו׃ 
אם המצא תמצא בידו הגנבה משור עד חמור עד שה חיים שנים ישלם׃ 
כי יבער איש שדה או כרם ושלח את בעירה ובער בשדה אחר מיטב שדהו ומיטב כרמו ישלם׃ 
כי תצא אש ומצאה קצים ונאכל גדיש או הקמה או השדה שלם ישלם המבער את הבערה׃ 
כי יתן איש אל רעהו כסף או כלים לשמר וגנב מבית האיש אם ימצא הגנב ישלם שנים׃ 
אם לא ימצא הגנב ונקרב בעל הבית אל האלהים אם לא שלח ידו במלאכת רעהו׃ 
על כל דבר פשע על שור על חמור על שה על שלמה על כל אבדה אשר יאמר כי הוא זה עד האלהים יבא דבר שניהם אשר ירשיען אלהים ישלם שנים לרעהו׃ 
כי יתן איש אל רעהו חמור או שור או שה וכל בהמה לשמר ומת או נשבר או נשבה אין ראה׃ 
שבעת יהוה תהיה בין שניהם אם לא שלח ידו במלאכת רעהו ולקח בעליו ולא ישלם׃ 
ואם גנב יגנב מעמו ישלם לבעליו׃ 
אם טרף יטרף יבאהו עד הטרפה לא ישלם׃ 
וכי ישאל איש מעם רעהו ונשבר או מת בעליו אין עמו שלם ישלם׃ 
אם בעליו עמו לא ישלם אם שכיר הוא בא בשכרו׃ 
וכי יפתה איש בתולה אשר לא ארשה ושכב עמה מהר ימהרנה לו לאשה׃ 
אם מאן ימאן אביה לתתה לו כסף ישקל כמהר הבתולת׃ 
מכשפה לא תחיה׃ 
כל שכב עם בהמה מות יומת׃ 
זבח לאלהים יחרם בלתי ליהוה לבדו׃ 
וגר לא תונה ולא תלחצנו כי גרים הייתם בארץ מצרים׃ 
כל אלמנה ויתום לא תענון׃ 
אם ענה תענה אתו כי אם צעק יצעק אלי שמע אשמע צעקתו׃ 
וחרה אפי והרגתי אתכם בחרב והיו נשיכם אלמנות ובניכם יתמים׃ 
אם כסף תלוה את עמי את העני עמך לא תהיה לו כנשה לא תשימון עליו נשך׃ 
אם חבל תחבל שלמת רעך עד בא השמש תשיבנו לו׃ 
כי הוא כסותה לבדה הוא שמלתו לערו במה ישכב והיה כי יצעק אלי ושמעתי כי חנון אני׃ 
אלהים לא תקלל ונשיא בעמך לא תאר׃ 
מלאתך ודמעך לא תאחר בכור בניך תתן לי׃ 
כן תעשה לשרך לצאנך שבעת ימים יהיה עם אמו ביום השמיני תתנו לי׃ 
ואנשי קדש תהיון לי ובשר בשדה טרפה לא תאכלו לכלב תשלכון אתו׃ 
