וַיִּקְרָא.
24.
וידבר יהוה אל משה לאמר׃ 
צו את בני ישראל ויקחו אליך שמן זית זך כתית למאור להעלת נר תמיד׃ 
מחוץ לפרכת העדת באהל מועד יערך אתו אהרן מערב עד בקר לפני יהוה תמיד חקת עולם לדרתיכם׃ 
על המנרה הטהרה יערך את הנרות לפני יהוה תמיד׃ 
ולקחת סלת ואפית אתה שתים עשרה חלות שני עשרנים יהיה החלה האחת׃ 
ושמת אותם שתים מערכות שש המערכת על השלחן הטהר לפני יהוה׃ 
ונתת על המערכת לבנה זכה והיתה ללחם לאזכרה אשה ליהוה׃ 
ביום השבת ביום השבת יערכנו לפני יהוה תמיד מאת בני ישראל ברית עולם׃ 
והיתה לאהרן ולבניו ואכלהו במקום קדש כי קדש קדשים הוא לו מאשי יהוה חק עולם׃ 
ויצא בן אשה ישראלית והוא בן איש מצרי בתוך בני ישראל וינצו במחנה בן הישראלית ואיש הישראלי׃ 
ויקב בן האשה הישראלית את השם ויקלל ויביאו אתו אל משה ושם אמו שלמית בת דברי למטה דן׃ 
ויניחהו במשמר לפרש להם על פי יהוה׃ 
וידבר יהוה אל משה לאמר׃ 
הוצא את המקלל אל מחוץ למחנה וסמכו כל השמעים את ידיהם על ראשו ורגמו אתו כל העדה׃ 
ואל בני ישראל תדבר לאמר איש איש כי יקלל אלהיו ונשא חטאו׃ 
ונקב שם יהוה מות יומת רגום ירגמו בו כל העדה כגר כאזרח בנקבו שם יומת׃ 
ואיש כי יכה כל נפש אדם מות יומת׃ 
ומכה נפש בהמה ישלמנה נפש תחת נפש׃ 
ואיש כי יתן מום בעמיתו כאשר עשה כן יעשה לו׃ 
שבר תחת שבר עין תחת עין שן תחת שן כאשר יתן מום באדם כן ינתן בו׃ 
ומכה בהמה ישלמנה ומכה אדם יומת׃ 
משפט אחד יהיה לכם כגר כאזרח יהיה כי אני יהוה אלהיכם׃ 
וידבר משה אל בני ישראל ויוציאו את המקלל אל מחוץ למחנה וירגמו אתו אבן ובני ישראל עשו כאשר צוה יהוה את משה׃ 
