הוֹשֵׁעַ.
13.
כדבר אפרים רתת נשא הוא בישראל ויאשם בבעל וימת׃ 
ועתה יוספו לחטא ויעשו להם מסכה מכספם כתבונם עצבים מעשה חרשים כלה להם הם אמרים זבחי אדם עגלים ישקון׃ 
לכן יהיו כענן בקר וכטל משכים הלך כמץ יסער מגרן וכעשן מארבה׃ 
ואנכי יהוה אלהיך מארץ מצרים ואלהים זולתי לא תדע ומושיע אין בלתי׃ 
אני ידעתיך במדבר בארץ תלאבות׃ 
כמרעיתם וישבעו שבעו וירם לבם על כן שכחוני׃ 
ואהי להם כמו שחל כנמר על דרך אשור׃ 
אפגשם כדב שכול ואקרע סגור לבם ואכלם שם כלביא חית השדה תבקעם׃ 
שחתך ישראל כי בי בעזרך׃ 
אהי מלכך אפוא ויושיעך בכל עריך ושפטיך אשר אמרת תנה לי מלך ושרים׃ 
אתן לך מלך באפי ואקח בעברתי׃ 
צרור עון אפרים צפונה חטאתו׃ 
חבלי יולדה יבאו לו הוא בן לא חכם כי עת לא יעמד במשבר בנים׃ 
מיד שאול אפדם ממות אגאלם אהי דבריך מות אהי קטבך שאול נחם יסתר מעיני׃ 
כי הוא בין אחים יפריא יבוא קדים רוח יהוה ממדבר עלה ויבוש מקורו ויחרב מעינו הוא ישסה אוצר כל כלי חמדה׃ 
תאשם שמרון כי מרתה באלהיה בחרב יפלו עלליהם ירטשו והריותיו יבקעו׃ 
