2
1 Ima li dakle u Kristu kakve utjehe, ima li kakva ljubazna bodrenja, ima li kakva zajedništva Duha, ima li kakva srca i samilosti, 2 ispunite me radošću: složni budite, istu ljubav njegujte, jednodušni, jedne misli budite; 3 nikakvo suparništvo ni umišljenost, nego - u poniznosti jedni druge smatrajte višima od sebe; 4 ne starajte se samo svaki za svoje, nego i za ono što se tiče drugih! 5 Neka u vama bude isto mišljenje kao i u Kristu Isusu: 6 On, trajni lik Božji, nije se kao plijena držao svoje jednakosti s Bogom, 7 nego sam sebe “oplijeni” uzevši lik sluge, postavši ljudima sličan; obličjem čovjeku nalik, 8 ponizi sam sebe, poslušan do smrti, smrti na križu. 9 Zato Bog njega preuzvisi i darova mu ime, ime nad svakim imenom, 10 da se na ime Isusovo prigne svako koljeno nebesnika, zemnika i podzemnika. 11 I svaki će jezik priznati: “Isus Krist jest Gospodin!” - na slavu Boga Oca. 12 Tako, ljubljeni moji, poslušni kako uvijek bijaste, ne samo kao ono za moje nazočnosti nego mnogo više sada, za moje nenazočnosti, sa strahom i trepetom radite oko svoga spasenja! 13 Da, Bog u svojoj dobrohotnosti izvodi u vama i htjeti i djelovati. 14 Sve činite bez mrmljanja i oklijevanja 15 da budete besprijekorni i čisti, djeca Božja neporočna posred poroda izopačena i lukava u kojem svijetlite kao svjetlila u svijetu 16 držeći riječ Života meni na ponos za Dan Kristov, što nisam zaludu trčao niti se zaludu trudio. 17 Naprotiv, ako se ja i izlijevam za žrtvu i bogoslužje, za vjeru vašu, radostan sam i radujem se sa svima vama. 18 A tako i vi budite radosni i radujte se sa mnom. 19 Nadam se u Gospodinu Isusu da ću vam uskoro poslati Timoteja da mi odlane kad saznam što je s vama. 20 Nikoga doista nemam tako srodne duše tko bi se kao on svojski za vas pobrinuo 21 jer svi traže svoje, a ne ono što je Isusa Krista. 22 A prokušanost vam je njegova poznata: kao dijete s ocem služio je sa mnom evanđelju. 23 Njega se dakle nadam poslati tek što razvidim što je sa mnom. 24 A uvjeren sam u Gospodinu da ću i sam uskoro doći. 25 Smatrao sam potrebnim poslati k vama Epafrodita, brata, suradnika i suborca moga kojega ste poslali da mi poslužuje u potrebi. 26 Jer je čeznuo za svima vama i bio zabrinut što ste saznali da je obolio. 27 I doista je gotovo na smrt bio obolio, ali Bog mu se smilovao, ne samo njemu nego i meni, da me ne zadesi žalost na žalost. 28 Brže ga dakle poslah da se, pošto ga vidite, opet obradujete, i ja da budem manje žalostan. 29 Primite ga dakle u Gospodinu sa svom radosti i poštujte takve 30 jer se za djelo Kristovo smrti sasvim približio, životnoj se pogibli izložio da nadopuni ono u čemu me vi ne mogoste poslužiti.