Propovjednik.
4.
Opet stadoh promatrati sva nasilja koja se čine pod suncem, i gle, suze potlačenih, i nikog nema da ih utre; i nasilje iz tlačiteljske ruke, a zaštitnika niotkuda. 
Zato sretnima smatram mrtve koji su već pomrli; sretniji su od živih što još žive. 
A od obojih je sretniji onaj koji još nije postao, koji nije vidio zlih djela što se čine pod suncem. 
Nadalje iskusih da svaki napor i svaki uspjeh pribavlja čovjeku zavist njegova bližnjeg. I to je ispraznost i pusta tlapnja. 
Bezumnik prekriži ruke i izjeda sebe. 
Bolja je puna šaka u miru nego obje pregršti mučna rada i puste tlapnje. 
I još jednu opazih ispraznost pod suncem: 
Čovjek potpun samac - bez sina, bez brata, i opet nema kraja njegovu trudu; oči mu se ne mogu nasititi blaga; a ne misli: za koga se mučim i uskraćujem dobro sebi? I to je ispraznost i zla briga. 
Bolje je dvojici nego jednome, jer imaju bolju plaću za svoj trud. 
Padne li jedan, drugi će ga podići; a teško jednomu! Ako padne, nema nikoga da ga podigne. 
Pa ako se i spava udvoje, toplije je; a kako će se samac zagrijati? 
I ako tko udari na jednoga, dvojica će mu se oprijeti; i trostruko se uže ne kida brzo. 
Bolji je mladić siromašan a mudar nego kralj star a lud, koji više ne zna za savjet. 
Jer mladić može izići iz tamnice i postati kraljem, iako se rodio kao prosjak u svom kraljevstvu. 
Opazih kako svi koji žive i hode pod suncem pristaju uz mladića, uz nastupnika koji ga naslijedi. 
On stupa na čelo bezbrojnih podanika i kasniji se naraštaji ne mogahu zbog njega radovati. I to je zacijelo ispraznost i pusta tlapnja. 
Kad odlaziš u Božji dom, pazi na korake svoje. Priđi da mogneš čuti - žrtva je valjanija nego prinos luđaka, jer oni i ne znaju da čine zlo. 
