Psalmi.
2.
Zašto se bune narodi, zašto puci ludosti snuju? 
Ustaju kraljevi zemaljski, knezovi se rotÄe protiv Jahve i Pomazanika njegova: 
“Skršimo okove njihove i jaram njihov zbacimo!” 
Smije se onaj što na nebu stoluje, Gospod im se podruguje. 
Tad im veli u svom gnjevu, žestinom ih on zbunjuje: 
“TÓa ja kralja svog postavih nad Sionom, svojom svetom gorom.” 
Obznanjujem odluku Jahvinu: Gospodin mi reče: “Ti si sin moj, danas te rodih. 
Zatraži samo, i dat ću ti puke u baštinu, i u posjed krajeve zemaljske. 
Vladat ćeš njima palicom gvozdenÄom i razbit ih kao sud lončarski.” 
Opametite se sada, vi kraljevi, Urazumite se, suci zemaljski. 
Služite Jahvi sa strahom, s trepetom se pokorite njemu, 
da se ne razgnjevi te ne propadnete na putu, kad uskoro plane srdžba njegova. Blago svima koji se njemu utječu! 
