Jobu.
26.
Job progovori i reče: 
“Kako dobro znadeš pomoći nemoćnom i mišicu iznemoglu poduprijeti! 
Kako dobar savjet daješ neukome; baš si preveliku mudrost pokazao. 
Kome li si ove uputio riječi i koji duh je iz tebe govorio?” 
Pred Bogom mrtvi pod zemljom dolje strepe, vode morske dršću i nemani njine. 
Pred njegovim okom otkriven zja Šeol i bezdan smrti nema vela na sebi. 
On povrh praznine Sjever razapinje, on drži zemlju o ništa obješenu. 
On zatvara vodu u svoje oblake, a oblaci se pod njome ne prodiru. 
On zastire puno lice mjesečevo razastirući svoj oblak preko njega. 
On je na vodi označio kružnicu gdje prestaje svjetlost i tmine počinju. 
Svodu se nebeskom potresu stupovi i premru od straha kada on zaprijeti. 
Svojom je snagom on ukrotio more i neman Rahaba smrvio mudrošću. 
Nebesa je svojim razbistrio dahom, a ruka mu je brzu zmiju probola. 
Sve to samo djelić je djela njegovih, od kojih tek slabu jeku mi čujemo. Ali tko će shvatit' grom njegove moći?” 
