Marku.
11.
Kad se približe Jeruzalemu, Betfagi i Betaniji, do Maslinske gore, pošalje dva učenika 
i kaže im: “Hajdete u selo pred vama. Čim u nj uđete, naći ćete privezano magare koje još nitko nije zajahao. Odriješite ga i vodite. 
Ako vam tko reče: 'Što to radite?' recite: 'Gospodinu treba', i odmah će ga ipak ovamo pustiti.” 
Otiđoše i nađoše magare privezano uz vrata vani na cesti i odriješe ga. 
A neki od nazočnih upitaše: “Što radite? Što driješite magare?” 
Oni im odvrate kako im reče Isus. I pustiše ih. 
I dovedu magare Isusu, prebace preko njega svoje haljine i on zajaha na nj. 
Mnogi prostriješe svoje haljine po putu, a drugi narezaše zelenih grana po poljima. 
I oni pred njim i oni za njim klicahu: “Hosana! Blagoslovljen Onaj koji dolazi u ime Gospodnje! 
Blagoslovljeno kraljevstvo oca našega Davida koji dolazi! Hosana u visinama!” 
I uđe u Jeruzalem, u Hram. I sve uokolo razgleda, pa kako već bijaše kasno, pođe s dvanaestoricom u Betaniju. 
Sutradan su izlazili iz Betanije, a on ogladnje. 
Ugleda izdaleka lisnatu smokvu i priđe ne bi li na njoj što našao. Ali došavši bliže, ne nađe ništa osim lišća jer ne bijaše vrijeme smokvama. 
Tada reče smokvi: “Nitko nikada više ne jeo s tebe!” Čuli su to njegovi učenici. 
Stignu tako u Jeruzalem. On uđe u Hram i stane izgoniti one koji su prodavali i kupovali u Hramu. Mjenjačima isprevrta stolove i prodavačima golubova klupe. 
I ne dopusti da itko išta pronese kroz Hram. 
Učio ih je i govorio: “Nije li pisano: Dom će se moj zvati Dom molitve za sve narode? A vi od njega načinili pećinu razbojničku!” 
Kada su za to dočuli glavari svećenički i pismoznanci, tražili su kako da ga pogube. Uistinu, bojahu ga se jer je sav narod bio očaran njegovim naukom. 
A kad se uvečerilo, izlazili su iz grada. 
Kad su ujutro prolazili mimo one smokve, opaze da je usahla do korijena. 
Petar se prisjeti pa će Isusu: “Učitelju, pogledaj! Smokva koju si prokleo usahnu.” 
Isus im odvrati: “Imajte vjeru Božju. 
Zaista, kažem vam, rekne li tko ovoj gori: 'Digni se i baci u more!' i u srcu svome ne posumnja, nego vjeruje da će se dogoditi to što kaže - doista, bit će mu! 
Stoga vam kažem: Sve što god zamolite i zaištete, vjerujte da ste postigli i bit će vam! 
No kad ustanete na molitvu, otpustite ako što imate protiv koga da i vama Otac vaš, koji je na nebesima, otpusti vaše prijestupke.” 
# 
I dođu opet u Jeruzalem. Dok je obilazio Hramom, dođu k njemu glavari svećenički, pismoznanci i starješine. 
I govorahu mu: “Kojom vlašću to činiš? Ili tko ti dade tu vlast da to činiš?” 
A Isus im reče: “Jedno ću vas upitati. Odgovorite mi, pa ću vam kazati kojom vlašću ovo činim. 
Krst Ivanov bijaše li od Neba ili od ljudi? Odgovorite mi!” 
A oni umovahu među sobom: “Reknemo li 'od Neba', odvratit će 'Zašto mu dakle ne povjerovaste?' 
Nego, da reknemo 'od ljudi!'” - Bojahu se mnoštva. Ta svi Ivana smatrahu doista prorokom. 
I odgovore Isusu: “Ne znamo.” A Isus će im: “Ni ja vama neću kazati kojom vlašću ovo činim.” 
