Psalmi.
55.
Zborovođi. Uza žičana glazbala. Poučna pjesma. Davidova. 
Počuj mi, Bože, molitvu, ne krij se molbi mojoj: 
obazri se na me i usliši me! Mučim se u svojoj tjeskobi, 
zbuni me vika dušmanska i tlačenje grešničko. Navališe na me nesrećom, bijesno me progone. 
Srce mi je ustreptalo i strah me samrtni spopade. 
Užas me i trepet hvata, groza me obuze. 
Zavapih: “O, da su mi krila golubinja, odletio bih da otpočinem! 
Daleko, daleko bih letio, u pustinji se nastanio; 
brzo bih si potražio sklonište od bijesne oluje i vihora.” 
Smeti ih, Gospode, podvoji im jezike, jer nasilje i svađu vidim u gradu; 
danju i noću zidinama kruže; bezakonja su i nevolje u njemu. 
Usred njega zasjede, s ulica mu nepravda i podlost ne odlaze. 
Da me pogrdio dušmanin, bio bih podnio; da se digao na me koji me mrzi, pred njim bih se sakrio. 
Ali ti, ti si to bio, meni jednak, prijatelj moj, moj pouzdanik 
s kojim sam slatko drugovao i složno hodismo u Domu Božjemu. 
Smrt neka ih zaskoči, živi nek' siđu u Podzemlje jer im je pakost u stanu i srcu. 
A ja ću Boga prizvati, i Jahve će me spasiti. 
Večerom, jutrom i o podne tužan ću jecati, i on će čuti vapaj moj. 
Dat će mi mira od onih koji me progone: jer mnogi su protiv mene. 
Bog će čuti i njih poniziti, Onaj koji kraljuje odvijeka, jer se ne popravljaju, Boga se ne boje. 
Podižu ruke na prijatelje, savez svoj oskvrnjuju. 
Usta su im glađa od maslaca, a srce ratoborno; riječi blaže od ulja, a oni - isukani mačevi. 
Povjeri Jahvi svu svoju brigu, i on će te pokrijepiti: neće dati da ikada posrne pravednik. 
A njih ti, o Bože, strmoglavi u jamu grobnu! Krvoloci i varalice ni polovicu dana neće doživjeti! A ja se u tebe uzdam! 
