Luki.
24.
Prvoga dana u tjednu, veoma rano, dođoše one na grob s miomirisima što ih pripraviše. 
Kamen nađoše otkotrljan od groba. 
Uđoše, ali ne nađoše tijela Gospodina Isusa. 
I dok su stajale zbunjene nad tim, gle, dva čovjeka u blistavoj odjeći stadoše do njih. 
Zastrašene obore lica k zemlji, a oni će im: “Što tražite Živoga među mrtvima? 
Nije ovdje, nego uskrsnu! Sjetite se kako vam je govorio dok je još bio u Galileji: 
'Treba da Sin Čovječji bude predan u ruke grešnika, i raspet, i treći dan da ustane.'” 
I sjetiše se one riječi njegovih, 
vratiše se s groba te javiše sve to jedanaestorici i svima drugima. 
A bile su to: Marija Magdalena, Ivana i Marija Jakovljeva. I ostale zajedno s njima govorahu to apostolima, 
ali njima se te riječi pričiniše kao tlapnja, te im ne vjerovahu. 
A Petar usta i potrča na grob. Sagnuvši se, opazi samo povoje. I vrati se kući čudeći se tome što se zbilo. 
I gle, dvojica su od njih toga istog dana putovala u selo koje se zove Emaus, udaljeno od Jeruzalema šezdeset stadija. 
Razgovarahu međusobno o svemu što se dogodilo. 
I dok su tako razgovarali i raspravljali, približi im se Isus i pođe s njima. 
Ali prepoznati ga - bijaše uskraćeno njihovim očima. 
On ih upita: “Što to putem pretresate među sobom?” Oni se snuždeni zaustave 
te mu jedan od njih, imenom Kleofa, odgovori: “Zar si ti jedini stranac u Jeruzalemu te ne znaš što se u njemu dogodilo ovih dana?” 
A on će: “Što to?” Odgovore mu: “Pa ono s Isusom Nazarećaninom, koji bijaše prorok - silan na djelu i na riječi pred Bogom i svim narodom: 
kako su ga glavari svećenički i vijećnici naši predali da bude osuđen na smrt te ga razapeli. 
A mi se nadasmo da je on onaj koji ima otkupiti Izraela. Ali osim svega toga ovo je već treći dan što se to dogodilo. 
A zbuniše nas i žene neke od naših: u praskozorje bijahu na grobu, 
ali nisu našle njegova tijela pa dođoše te rekoše da su im se ukazali anđeli koji su rekli da je on živ. 
Odoše nato i neki naši na grob i nađoše kako žene rekoše, ali njega ne vidješe.” 
A on će im: “O bezumni i srca spora da vjerujete što god su proroci navijestili! 
Nije li trebalo da Krist sve to pretrpi te uđe u svoju slavu?” 
Počevši tada od Mojsija i svih proroka, protumači im što u svim Pismima ima o njemu. 
Uto se približe selu kamo su išli, a on kao da htjede dalje. 
No oni navaljivahu: “Ostani s nama jer zamalo će večer i dan je na izmaku!” I uniđe da ostane s njima. 
Dok bijaše s njima za stolom, uze kruh, izreče blagoslov, razlomi te im davaše. 
Uto im se otvore oči te ga prepoznaše, a on im iščeznu s očiju. 
Tada rekoše jedan drugome: “Nije li gorjelo srce u nama dok nam je putem govorio, dok nam je otkrivao Pisma?” 
U isti se čas digoše i vratiše u Jeruzalem. Nađoše okupljenu jedanaestoricu i one koji bijahu s njima. 
Oni im rekoše: “Doista uskrsnu Gospodin i ukaza se Šimunu!” 
Nato oni pripovjede ono s puta i kako ga prepoznaše u lomljenju kruha. 
Dok su oni o tom razgovarali, stane Isus posred njih i reče im: “Mir vama!” 
Oni, zbunjeni i prestrašeni, pomisliše da vide duha. 
Reče im Isus: “Zašto se prepadoste? Zašto vam sumnje obuzimaju srce? 
Pogledajte ruke moje i noge! Ta ja sam! Opipajte me i vidite jer duh tijela ni kostiju nema kao što vidite da ja imam.” 
Rekavši to, pokaza im ruke i noge. 
I dok oni od radosti još nisu vjerovali, nego se čudom čudili, on im reče: “Imate li ovdje što za jelo?” 
Oni mu pruže komad pečene ribe. 
On uzme i pred njima pojede. 
Nato im reče: “To je ono što sam vam govorio dok sam još bio s vama: treba da se ispuni sve što je u Mojsijevu Zakonu, u Prorocima i Psalmima o meni napisano.” 
Tada im otvori pamet da razumiju Pisma 
te im reče: “Ovako je pisano: 'Krist će trpjeti i treći dan ustati od mrtvih, 
i u njegovo će se ime propovijedati obraćenje i otpuštenje grijeha po svim narodima počevši od Jeruzalema.' 
Vi ste tomu svjedoci. 
I evo, ja šaljem na vas Obećanje Oca svojega. Ostanite zato u gradu dok se ne obučete u Silu odozgor.” 
Zatim ih izvede do Betanije, podiže ruke pa ih blagoslovi. 
I dok ih blagoslivljaše, rasta se od njih i uznesen bi na nebo. 
Oni mu se ničice poklone pa se s velikom radosti vrate u Jeruzalem 
te sve vrijeme u Hramu blagoslivljahu Boga. 
