Zaharija.
4.
Anđeo koji je govorio sa mnom vrati se tad i probudi me kao čovjeka koji se oda sna budi. 
“Što vidiš?” - upita. Ja odgovorih: “Vidim, evo, svijećnjak, sav od zlata, s posudom za ulje vrh njega; i sedam je žižaka na svijećnjaku, sa sedam lijevaka za sedam žižaka što su na njemu. 
Dvije su masline kraj njega, jedna njemu zdesna, druga slijeva.” 
Obratih se anđelu koji je govorio sa mnom i upitah ga: “Što je to, gospodaru?” 
Anđeo koji je govorio sa mnom odgovori mi: “Zar ne znaš što je to?” Ja rekoh: “Ne, gospodaru.” 
6a On mi tad odgovori ovako: 6bEvo riječi Jahvine Zerubabelu: “Ne silom niti snagom, već duhom mojim!” - riječ je Jahve nad Vojskama. 
Što si ti, goro velika? Pred Zreubabelom postaješ ravnica! On će izvući krunišni kamen uz poklike: “Hvala! Hvala za njega!” 
Dođe mi potom riječ Jahvina: 
Zerubabelove su ruke ovaj Dom utemeljile, njegove će ga ruke završiti. I vi ćete znati da me k vama poslao Jahve nad Vojskama. 
10a Jer, tko je prezreo dan skromnih početaka? Radovat će se kad vide olovni visak u ruci Zerubabelovoj. 10b “Ovih sedam oči su Jahvine što strijeljaju po svoj zemlji.” 
Tad progovorih i zapitah ga: “Što su one dvije masline desno i lijevo od svijećnjaka?” 
Progovorih opet i upitah ga: “Što su one dvije maslinove grančice koje kroz dvije zlatne cijevi dolijevaju ulje?” 
On mi odgovori: “Zar ne znaš što je to?” Odvratih: “Ne, gospodaru!” 
On reče: “To su dva Pomazanika koji stoje pred Gospodarem sve zemlje.” 
