Djela.
5.
Neki pak čovjek po imenu Ananija, zajedno sa svojom ženom Safirom proda imanje 
pa u dogovoru sa ženom odvoji nešto od utrška, a samo jedan dio donese i postavi pred noge apostolima. 
Petar mu reče: “Ananija, zašto ti Sotona ispuni srce te si slagao Duhu Svetomu i odvojio od utrška imanja? 
Da je ostalo neprodano, ne bi li tvoje ostalo; i jednoć prodano, nije li u tvojoj vlasti? Zašto si se na takvo što odlučio? Nisi slagao ljudima, nego Bogu!” 
Kako Ananija ču te riječi, sruši se i izdahnu. I silan strah spopade sve koji su to čuli. 
Nato ustanu mladići, poviju ga, iznesu i pokopaju. 
Nakon otprilike tri sata uđe njegova žena ne znajući što se dogodilo. 
Petar joj reče: “Reci mi, jeste li za toliko dali imanje?” Ona odgovori: “Da, za toliko.” 
A Petar će joj: “Što vam bi da se složiste iskušati Duha Gospodnjega? Eto na vratima nogu onih koji ti pokopaše muža! I tebe će iznijeti!” 
Ona se umah sruši do njegovih nogu i izdahnu. Oni mladići uđu, nađu je mrtvu, iznesu je i pokopaju uz muža. 
I silan strah spopade cijelu Crkvu i sve koji su to čuli. 
Po rukama se apostolskim događala mnoga znamenja i čudesa u narodu. Svi su se jednodušno okupljali u Trijemu Salomonovu. 
Nitko se drugi nije usuđivao pridružiti im se, ali ih je narod veličao. 
I sve se više povećavalo mnoštvo muževa i žena što vjerovahu Gospodinu 
tako da su na trgove iznosili bolesnike i postavljali ih na ležaljkama i posteljama ne bi li, kad Petar bude prolazio, bar sjena njegova osjenila kojega od njih. 
A slijegalo bi se i mnoštvo iz gradova oko Jeruzalema: donosili bi bolesnike i opsjednute od nečistih duhova, i svi bi ozdravljali. 
Onda se podiže veliki svećenik i sve njegove pristaše - sljedba saducejska. 
Puni zavisti, pohvataju apostole i strpaju ih u javnu tamnicu. 
Ali anđeo Gospodnji noću otvori vrata tamnice, izvede ih i reče: 
“Pođite i postojano u Hramu navješćujte narodu sve riječi Života ovoga.” 
Poslušni, u praskozorje su ušli u Hram te naučavali. Uto stiže veliki svećenik i njegove pristaše, sazovu Vijeće i sve starješinstvo sinova Izraelovih pa pošalju u zatvor da ih dovedu. 
Kad stražari stigoše onamo, ne nađoše ih u tamnici pa se vrate i jave: 
“Zatvor smo našli sa svom pomnjom zatvoren i čuvare na straži pred vratima, ali kad smo otvorili, nikoga unutra ne nađosmo.” 
Kad su hramski zapovjednik i veliki svećenici čuli te riječi, u nedoumici su se pitali što bi to moglo biti. 
Nato netko pristigne i dojavi im: “Eno, ljudi koje baciste u tamnicu, u Hramu stoje i uče narod.” 
Tada zapovjednik sa stražarima ode te ih dovede - ne na silu jer se bojahu da ih narod ne kamenuje. 
Dovedoše ih i privedoše pred Vijeće. Veliki ih svećenik zapita: 
“Nismo li vam strogo zabranili učiti u to Ime? A vi ste eto napunili Jeruzalem svojim naukom i hoćete na nas navući krv toga čovjeka.” 
Petar i apostoli odvrate: “Treba se većma pokoravati Bogu negoli ljudima! 
Bog otaca naših uskrisi Isusa kojega vi smakoste objesivši ga na drvo. 
Njega Bog desnicom svojom uzvisi za Začetnika i Spasitelja da obraćenjem podari Izraela i oproštenjem grijeha. 
I mi smo svjedoci tih događaja i Duh Sveti kojega dade Bog onima što mu se pokoravaju.” 
Nato se oni razgnjeviše i htjedoše ih ubiti. 
Ali ustade u Vijeću neki farizej imenom Gamaliel, zakonoznanac, kojega je poštovao sav narod. On zapovjedi da ljude načas izvedu 
pa će vijećnicima: “Izraelci, dobro promislite što ćete s tim ljudima. 
Ta prije nekog vremena podiže se Teuda tvrdeći da je netko, i uza nj prista oko četiri stotine ljudi. Bi smaknut i sve mu se pristaše razbjegoše i netragom ih nesta. 
Nakon toga se u dane popisa podiže Juda Galilejac i odvuče narod za sobom. I on propade i sve mu se pristaše raspršiše. 
I sad evo kanite se, velim vam, tih ljudi i otpustite ih. Jer ako je taj naum ili to djelo od ljudi, propast će; 
ako li je pak od Boga, nećete ga moći uništiti - da se i s Bogom u ratu ne nađete.” Poslušaju ga 
pa dozovu apostole, išibaju ih, zapovjede im da ne govore u ime Isusovo pa ih otpuste. 
Oni pak odu ispred Vijeća radosni što bijahu dostojni podnijeti pogrde za Ime. 
I svaki su dan u Hramu i po kućama neprestance učili i navješćivali Krista, Isusa. 
