2 Korinćanima.
6.
Kao suradnici opominjemo vas da ne primite uzalud milosti Božje. 
Jer on veli: U vrijeme milosti usliših te i u dan spasa pomogoh ti. Evo sad je vrijeme milosno, evo sad je vrijeme spasa. 
Ni u čemu ne dajemo nikakve sablazni da se ne kudi ova služba, 
nego se u svemu iskazujemo kao poslužitelji Božji: velikom postojanošću u nevoljama, u potrebama, u tjeskobama, 
pod udarcima, u tamnicama, u bunama, u naporima, u bdjenjima, u postovima, 
u čistoći, u spoznanju, u velikodušnosti, u dobroti, u Duhu Svetomu, u ljubavi nehinjenoj, 
u riječi istinitoj, u snazi Božjoj; oružjem pravde zdesna i slijeva; 
slavom i sramotom; zlim i dobrim glasom; kao zavodnici, a istiniti; 
kao nepoznati, a poznati; kao umirući, a evo živimo; kao kažnjeni, a ne ubijeni; 
kao žalosni, a uvijek radosni; kao siromašni, a mnoge obogaćujemo; kao oni koji ništa nemaju, a sve posjeduju. 
Usta su naša otvorena vama, Korinćani, srce naše rašireno. 
Nije vam tijesno u nama, ali je tijesno u vašim grudima. 
Za uzdarje - kao djeci govorim - raširite se i vi. 
Ne ujarmljujte se s nevjernicima. Ta što ima pravednost s bezakonjem? Ili kakvo zajedništvo svjetlo s tamom? 
Kakvu slogu Krist s Belijarom? Ili kakav dio vjernik s nevjernikom? 
Kakav sporazum hram Božji s idolima? Jer mi smo hram Boga živoga, kao što reče Bog: Prebivat ću u njima i hoditi među njima; i bit ću Bog njihov, a oni narod moj. 
Zato iziđite iz njihove sredine i odvojite se, govori Gospodin, i ništa nečisto ne dotičite i ja ću vas primiti. 
I bit ću vam otac i vi ćete mi biti sinovi i kćeri, veli Gospodin Svemogući. 
