Poslanica Hebrejima.
1.
Više puta i na više načina Bog nekoć govoraše ocima po prorocima; 
konačno, u ove dane, progovori nama u Sinu. Njega postavi baštinikom svega; Njega po kome sazda svjetove. 
On, koji je odsjaj Slave i otisak Bića njegova te sve nosi snagom riječi svoje, pošto očisti grijehe, sjede zdesna Veličanstvu u visinama; 
postade toliko moćniji od anđela koliko je uzvišenije nego oni baštinio ime. 
Ta kome od anđela ikad reče: Ti si sin moj, danas te rodih; ili pak: Ja ću njemu biti otac, a on će meni biti sin. 
A opet, kad uvodi Prvorođenca u svijet, govori: Nek pred njim nice padnu svi anđeli Božji. 
Za anđele veli: Anđele čini vjetrovima, sluge svoje plamenom ognjenim, 
ali za Sina: Prijestolje je tvoje, Bože, u vijeke vjekova, i pravedno žezlo - žezlo je tvog kraljevstva. 
Ti ljubiš pravednost, a mrziš bezakonje, stoga Bog, Bog tvoj, tebe pomaza uljem radosti kao nikog od tvojih drugova. 
I: Ti u početku, Gospodine, utemelji zemlju i nebo je djelo ruku tvojih. 
Propast će, ti ćeš ostati, sve će ostarjeti kao odjeća. 
Mijenjaš ih poput haljine, kao odjeću, i nestaju. A ti si uvijek isti - godinama tvojim nema kraja. 
Za koga pak od anđela ikad reče: Sjedi mi zdesna dok ne položim neprijatelje tvoje za podnožje nogama tvojim! 
Svi ti zar nisu služnički duhovi što se šalju služiti za one koji imaju baštiniti spasenje? 
