Jona.
2.
Jahve zapovjedi velikoj ribi da proguta Jonu. Tri dana i tri noći ostade Jona u ribljoj utrobi. 
Iz utrobe riblje stade Jona moliti Jahvu, Boga svojega. 
On reče: “Iz nevolje svoje zavapih Jahvi, i on me usliša; iz utrobe Podzemlja zazvah, i ti si mi čuo glas. 
Ti me baci moru u dubine, i voda me opteče. Sve poplave tvoje i valovi oboriše se na me. 
Pomislih: odbačen sam ispred očiju tvojih. Al' ipak oči upirem svetom Hramu tvojem. 
Vode me do grla okružiše, bezdan me opkoli. Trave mi glavu omotaše, 
siđoh do korijena planina. Nada mnom se zatvoriše zauvijek zasuni zemljini. Al' ti iz jame izvadi život moj, o Jahve, Bože moj. 
Samo što ne izdahnuh kad se spomenuh Jahve, i molitva se moja k tebi vinula, prema svetom Hramu tvojemu. 
Oni koji štuju isprazna ništavila milost svoju ostavljaju. 
A ja ću ti s pjesmom zahvalnicom žrtvu prinijeti. Što se zavjetovah, ispunit ću. Spasenje je od Gospoda.” 
Tada Jahve zapovjedi ribi i ona izbljuva Jonu na obalu. 
