\NormalFont\ShortTitle{Pjesma}

{\MT Pjesma nad pjesmama


\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Salomonova Pjesma nad pjesmama

\VS{2}Poljubi me poljupcem usta svojih, ljubav je tvoja slađa od vina.

\VS{3}Miris najboljih mirodija, ulje razlito ime je tvoje, zato te ljube djevojke.

\VS{4}Povuci me za sobom, bježimo! Kralj me uveo u odaje svoje. Igrat ćemo se i radovati zbog tebe, slavit ćemo ljubav tvoju više nego vino. Pravo je da te ljube.

\VS{5}Crna sam ali lijepa, kćeri jeruzalemske, kao šatori kedarski, kao zavjese Salomonove.

\VS{6}Ne gledajte što sam garava, to me sunce opalilo. Sinovi majke moje rasrdili se na mene, postavili me da čuvam vinograde; a svog vinograda, koji je u meni, nisam čuvala.

\VS{7}Reci mi, ti koga ljubi duša moja, gdje paseš, gdje se u podne odmaraš, da ne lutam, tražeći te, oko stada tvojih drugova.

\VS{8}Ako ne znaš, o najljepša među ženama, izađi i slijedi tragove stada i pasi kozliće svoje oko pastirskih koliba.

\VS{9}Usporedio bih te s konjima pod kolima faraonovim, o prijateljice moja.

\VS{10}Lijepi su obrazi tvoji među naušnicama, vrat tvoj pod ogrlicama.

\VS{11}Učinit ćemo za tebe zlatne naušnice s privjescima srebrnim.

\VS{12}- Dok se kralj odmara na svojim dušecima, (tada) nard moj miriše.

\VS{13}Dragi mi je moj stručak smirne što mi među grudima počiva.

\VS{14}Dragi mi je moj grozd ciprov u vinogradima engedskim.

\VS{15}- Gle, kako si lijepa, prijateljice moja, gle, kako si lijepa, imaš oči kao golubica.

\VS{16}- Gle, kako si lijep, dragi moj, gle, kako si mio. Zelenilo je postelja naša.

\VS{17}- Grede kuća naših cedri su, a natkrovlje čempresi.



\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}- Ja sam cvijet šaronski, ljiljan u dolu.

\VS{2}- Što je ljiljan među trnjem, to je prijateljica moja među djevojkama.

\VS{3}- Što je jabuka među šumskim stablima, to je dragi moj među mladićima; bila sam željna hlada njezina i sjedoh, plodovi njeni slatki su grlu mome.

\VS{4}Uveo me u odaje vina i pokrio me zastavom ljubavi.

\VS{5}Okrijepite me kolačima, osvježite jabukama, jer sam bolna od ljubavi.

\VS{6}Njegova mi je lijeva ruka pod glavom, a desnom me grli.

\VS{7}- Kćeri jeruzalemske, zaklinjem vas srnama i košutama poljskim, ne budite, ne budite ljubav moju dok sama ne bude htjela!

\VS{8}Glas dragoga moga! Evo ga, dolazi, prelijeće brda, preskakuje brežuljke.

\VS{9}Dragi je moj kao srna, on je kao jelenče. Evo ga za našim zidom, gleda kroz prozore, zaviruje kroz rešetke.

\VS{10}Dragi moj podiže glas i govori mi: “Ustani, dragano moja, ljepoto moja, i dođi,

\VS{11}jer evo, zima je već minula, kiša je prošla i nestala.

\VS{12}Cvijeće se po zemlji ukazuje, vrijeme pjevanja dođe i glas se grličin čuje u našem kraju.

\VS{13}Smokva je izbacila prve plodove, vinograd, u cvatu, miriše. Ustani, dragano moja, ljepoto moja i dođi.

\VS{14}Golubice moja, u spiljama kamenim, u skrovištima vrletnim, daj da ti vidim lice i da ti čujem glas, jer glas je tvoj ugodan i lice je tvoje krasno.”

\VS{15}Pohvatajte lisice, male lisice što oštećuju vinograde, naše vinograde u cvatu.

\VS{16}Dragi moj pripada meni, a ja njemu, on pase među ljiljanima.

\VS{17}Prije nego dan izdahne i sjene se spuste, vrati se, dragi moj: budi lagan kao srna, kao lane na gori Beteru.



\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}Po ležaju svome, u noćima, tražila sam onoga koga ljubi duša moja, tražila sam ga, ali ga nisam našla.

\VS{2}Ustat ću dakle i optrčati grad, po ulicama i trgovima tražit ću onoga koga ljubi duša moja: tražila sam ga, ali ga nisam našla.

\VS{3}Sretoše me čuvari koji grad obilaze: “Vidjeste li onoga koga ljubi duša moja?”

\VS{4}Tek što pođoh od njih, nađoh onoga koga ljubi duša moja. Uhvatila sam ga i neću ga pustiti, dok ga ne uvedem u kuću majke svoje, u ložnicu roditeljke svoje.

\VS{5}Zaklinjem vas, kćeri jeruzalemske, srnama i košutama poljskim, ne budite, ne budite ljubav moju dok sama ne bude htjela!

\VS{6}Što se to diže iz pustinje kao stup dima iz kada smirne i tamjana i svih prašaka mirodijskih?

\VS{7}Gle, to je nosiljka Salomonova, oko nje šezdeset kršnih momaka između najkršnijih u Izraelu.

\VS{8}Svi su vični mačevima, za rat su izvježbani, svakome je sablja o boku zbog opasnosti noćnih.

\VS{9}Sebi je prijestolje načinio kralj Salomon od drveta libanskoga.

\VS{10}Stupove je napravio od srebra, naslon od zlata, sjedište od grimiza, unutra je sve ukrašeno ljubavlju kćeri jeruzalemskih.

\VS{11}Izađite, kćeri sionske, i vidite kralja Salomona pod dijademom kojim ga mati ovjenčala na dan svadbe njegove, na dan radosti njegova srca.



\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Kako si lijepa, prijateljice moja, kako si lijepa! Imaš oči kao golubica (kad gledaš) ispod koprene. Kosa ti je kao stado koza što izađoše na brdo Gilead.

\VS{2}Zubi su ti kao stado ovaca ostriženih kad s kupanja dolaze: idu dvije i dvije kao blizanke i nijedna nije osamljena.

\VS{3}Usne su tvoje kao trake od grimiza i riječi su tvoje dražesne, kao kriške mogranja tvoji su obrazi pod koprenom tvojom.

\VS{4}Vrat ti je kao kula Davidova, za obranu sagrađena: tisuću štitova visi na njoj, sve oklopi junački.

\VS{5}Tvoje su dvije dojke kao dva laneta, blizanca košutina, što pasu među ljiljanima.

\VS{6}Prije nego dan izdahne i sjene se spuste, poći ću na brdo smirne, na brežuljak tamjana.

\VS{7}Sva si lijepa, prijateljice moja, i nema mane na tebi.

\VS{8}Pođi sa mnom s Libana, nevjesto, pođi sa mnom s Libana. Siđi s vrha Amane, s vrha Senira i Hermona, iz lavljih spilja, s planina leopardskih.

\VS{9}Srce si mi ranila, sestro moja, nevjesto, srce si mi ranila jednim pogledom svojim, jednim samim biserom kolajne svoje.

\VS{10}Kako je slatka ljubav tvoja, sestro moja, nevjesto! Slađa je ljubav tvoja od vina, a miris ulja tvojih ugodniji od svih mirisa.

\VS{11}S usana tvojih, nevjesto, saće kapa, pod jezikom ti je med i mlijeko, a miris je haljina tvojih kao miris libanski.

\VS{12}Ti si vrt zatvoren, sestro moja, nevjesto, vrt zatvoren i zdenac zapečaćen.

\VS{13}Mladice su tvoje vrt mogranja pun biranih plodova:

\VS{14}nard i šafran, mirisna trska i cimet, sa svim stabljikama tamjanovim, smirna i aloj s najboljim mirisima.

\VS{15}Zdenac je u mom vrtu, izvor žive vode koja teče s Libana.

\VS{16}Ustani, sjevernjače, duni, južni vjetre, duni nad vrtom mojim, neka poteku njegovi mirisi. Neka dragi moj dođe u vrt svoj, neka jede najbolje plodove u njemu.



\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}Došao sam u vrt svoj, o sestro moja, nevjesto, berem smirnu svoju i balzam svoj, jedem med svoj i saće svoje, pijem vino svoje i mlijeko svoje. Jedite, prijatelji, pijte i opijte se, mili moji!

\VS{2}Ja spavam, ali srce moje bdi. Odjednom glas! Dragi moj mi pokuca: “Otvori mi, sestro moja, prijateljice moja, golubice moja, savršena moja, glava mi je puna rose a kosa noćnih kapi.”

\VS{3}“Svukla sam odjeću svoju, kako da je odjenem? Noge sam oprala, kako da ih okaljam?”

\VS{4}Dragi moj promoli ruku kroz otvor, a sva mi utroba uzdrhta.

\VS{5}Ustadoh da otvorim dragome svome, a iz ruke mi prokapa smirna i poteče niz prste na ručku zavora.

\VS{6}Otvorih dragome svome, ali on se već bijaše udaljio i nestao. Ostala sam bez daha kad je otišao. Tražila sam ga, ali ga nisam našla, zvala sam, ali nije se odazvao.

\VS{7}Sretoše me čuvari koji grad obilaze, tukli su me, ranili i plašt mi uzeli čuvari zidina.

\VS{8}Zaklinjem vas, kćeri jeruzalemske, ako nađete dragoga moga, što ćete mu reći? Da sam bolna od ljubavi.

\VS{9}Što je tvoj dragi bolji od drugih, o najljepša među ženama, što je tvoj dragi bolji od drugih te nas toliko zaklinješ?

\VS{10}Dragi je moj bijel i rumen, ističe se među tisućama.

\VS{11}Glava je njegova kao zlato, zlato čisto, uvojci kao palmove mladice, crne poput gavrana.

\VS{12}Oči su njegove kao golubi nad vodom potočnom; zubi mu kao mlijekom umiveni, u okvir poredani.

\VS{13}Obrazi su njegovi kao lijehe mirisnog bilja, kao cvijeće ugodno, usne su mu ljiljani iz kojih smirna teče.

\VS{14}Ruke su mu zlatno prstenje puno dragulja, prsa su njegova kao čista bjelokost pokrita safirima.

\VS{15}Noge su mu stupovi od mramora na zlatnom podnožju. Stas mu je kao Liban, vitak poput cedra.

\VS{16}Govor mu je sladak i sav je od ljupkosti. Takav je dragi moj, takav je prijatelj moj, o kćeri jeruzalemske.



\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}Kamo je otišao dragi tvoj, o najljepša među ženama? Kuda je zamakao dragi tvoj, da ga tražimo s tobom?

\VS{2}Dragi je moj sišao u svoj vrt k lijehama mirisnog bilja da pase po vrtovima i da bere ljiljane.

\VS{3}Ja pripadam dragome svome, dragi moj pripada meni, on pase među ljiljanima.

\VS{4}Lijepa si, prijateljice moja, kao Tirsa, krasna si kao Jeruzalem, strašna kao vojska pod zastavama.

\VS{5}Odvrati oči svoje od mene jer me zbunjuju. Kosa je tvoja kao stado koza koje silaze s Gileada.

\VS{6}Zubi su ti kao stado ovaca ostriženih kada s kupanja dolaze: idu dvije i dvije kao blizanke i nijedna nije osamljena.

\VS{7}Kao kriške mogranja tvoji su obrazi pod koprenom tvojom.

\VS{8}Ima šezdeset kraljica, osamdeset inoča, a djevojaka ni broja se ne zna.

\VS{9}Ali je samo jedna golubica moja, savršena moja, jedina u majke, izabrana u roditeljke svoje. Vidjele su je djevojke i nazvale je blaženom, a kraljice i inoče hvale su joj izrekle.

\VS{10}Tko je ova koja dolazi kao što zora sviće, lijepa kao mjesec, sjajna kao sunce, strašna kao vojska pod zastavama?

\VS{11}Siđoh kroz nasade oraha da vidim mladice u dolinama, da pogledam pupaju li vinogradi, cvatu li mogranji.

\VS{12}Ne znam kako, tek želja moja pope me na kola naroda mog kneževskog.



\par }\Chap{7}{\PP \VerseOne{1}Vrati se, Sulamko, vrati se, vrati se da te gledamo! Što ćete vidjeti na Sulamki koja pleše u dva zbora?

\VS{2}Kako su krasni koraci tvoji u sandalama, kćeri kneževska! Pregibi su bokova tvojih kao grivne stvorene rukom umjetnika.

\VS{3}Pupak ti je kao okrugla čaša koja nikad nije bez pića. Trbuh ti je kao stog pšenice ograđen ljiljanima.

\VS{4}Dvije su dojke tvoje dva laneta, blizanca košutina.

\VS{5}Vrat je tvoj kao kula bjelokosna. Oči su tvoje kao ribnjaci u Hešbonu kod vrata batrabimskih. Nos ti je kao kula libanska što gleda prema Damasku.

\VS{6}Glava je tvoja kao brdo Karmel, a kosa na glavi kao purpur i kralj se zapleo u njene pletenice.

\VS{7}Kako si lijepa i kako si ljupka, o najdraža, među milinama!

\VS{8}Stas je tvoj kao palma, grudi su tvoje grozdovi.

\VS{9}Rekoh: popet ću se na palmu da dohvatim vrške njezine, a grudi će tvoje biti kao grozdovi na lozi, miris daha tvoga kao jabuke.

\VS{10}Usta su tvoja kao najbolje vino. Koje odlazi ravno dragome mome kao što teče na usnama usnulih.

\VS{11}Ja pripadam dragome svome i on je željan mene.

\VS{12}Dođi, dragi moj, ići ćemo u polja, noćivat ćemo u selima.

\VS{13}Jutrom ćemo ići u vinograde da vidimo pupa li loza, zameće li se grožđe, jesu li procvali mogranji. Tamo ću ti dati ljubav svoju.

\VS{14}Mandragore šire miris, u našim kućama ima svakog voća, novoga i starog, za te sam ga čuvala, o najdraži moj!



\par }\Chap{8}{\PP \VerseOne{1}O, da si mi brat, da si sisao prsa majke moje, našla bih te vani, poljubila bih te i nitko me zato ne bi prezirao.

\VS{2}Povela bih te i uvela u kuću majke svoje koja me odgojila, pojila bih te najboljim vinom i sokom od mogranja.

\VS{3}Njegova mi je lijeva ruka pod glavom, a desnom me grli.

\VS{4}Zaklinjem vas, kćeri jeruzalemske, ne budite, ne budite ljubav mojuš dok sama ne bude htjela!

\VS{5}Tko je ta što dolazi iz pustinje, naslonjena na dragoga svoga? Probudio sam te pod jabukom gdje te mati rodila, gdje te na svijet dala roditeljka tvoja.

\VS{6}Stavi me kao znak na srce, kao pečat na ruku svoju, jer ljubav je jaka kao smrt, a ljubomora tvrda kao grob. Žar je njezin žar vatre i plamena Jahvina.

\VS{7}Mnoge vode ne mogu ugasiti ljubav niti je rijeke potopiti. Da netko daje za ljubav sve što u kući ima, taj bi navukao prezir na sebe.

\VS{8}Imamo malu sestru koja još nema grudi, što ćemo činiti sa svojom sestrom kad bude riječ o njoj?

\VS{9}Ako bude poput zida, sagradit ćemo na njemu krunište od srebra; ako bude poput vrata, utvrdit ćemo ih cedrovim daskama.

\VS{10}Ja sam zid i grudi su moje kule: tako postadoh u očima njegovim kao ona što nađe smirenje.

\VS{11}Salomon ima vinograd u Baal Hamonu, dao ga je čuvarima i svaki mora donijeti za urod tisuću srebrnjaka.

\VS{12}Moj vinograd je preda mnom: tebi, Salomone, tisuća, a dvjesta onima što čuvaju plodove.

\VS{13}O ti, koja boraviš u vrtovima, drugovi slušaju glas tvoj, daj da ga i ja čujem!

\VS{14}Pohitaj, mili moj, budi kao srna i kao jelenče na gorama mirisnim!


\par }